Vi havde så stort potentiale. Var så lovende.
Men vi forspildte vores talenter, vores intelligens.
Vores blinde jagt på teknologi...
sendte os kun hurtigere mod vores undergang.
Vores verden er ved at gå under...
men livet går videre.
Vent, jeg er en ven.
Ja. Jeg har altid håbet...
så meget omsorg...
Detaljerne, udskåret træ.
Formstøbt kobber.
Kan du ikke tale?
Ah'ha...
Kom med mig.
Hèr. Stop!
Der er nogle ting i denne verden...
som har bedst af bare at blive liggende.
Men hvis du ved hvor du skal lede...
er der skatte overalt i disse ruiner.
Vent, vent.
Den er der næsten.
Ven... Ven?
Ven. Ven.
Hvad er det?
Du har fundet den.
Han...øh, han tegner den hele tiden.
Er... er vi alene?
Nej, nej...
Shh...
Afsted.
Ind i dåsen, kom nu.
Hva'...
Hey, hey, hey...
Hvorfor afslutter du ikke hvad du startede...
med mig.
Nej, nej, nej. Nej.
Det er okay.
Jeg gør dig ikke noget.
Du er i sikkerhed nu.
Hvor er jeg?
Hos os. Jeg havde aldrig forventet at se en mere.
Sådan... Det skal nok holde.
Hvis To havde været her ville han have gjort det bedre.
- Gad vide hvor han er? - Jeg var sammen med ham.
To? Hvor, derude?
- Hvad lavede...? - Du har hemmeligheder, kan jeg se?
Jeg skulle lige til at sige det til dig.
Hvad sker der her?
Jeg fandt ham. Ude i ødemarken.
Hvad lavede du derude?
Udyret, du ved.
Hvor mange gange skal jeg sige det?
Udyret? Den tog To. Vi kan redde ham hvis vi skynder os.
Har Udyret ham? Så er det slut.
Men han var stadig i live.
Nej! Vi har vores regler.
Vores nye gæst synes forvirret.
Måske kan jeg hjælpe dig med at se tingene klart.
- Dræbte den ham ikke? - Stille.
Hold fast.
Da vi vågnede i denne verden...
var alt kaos.
Mennesker og maskiner angreb hinanden, med ild og metal.
Jeg fandt flere.
Der er et stenbrud længere fremme.
Følg efter mig.
Gassen... slog alt ihjel.
Jeg ledte os hertil...
vores tilflugts-sted
og her ventede vi på at krigen skulle slutte.
Langsomt, blev verden stille.
Det eneste som er tilbage nu...
er Udyret.
Så, vi gemmer os...
og venter på at det... falder i søvn.
Men hvor kommer det fra? Hvorfor jager det os?
Spørgsmål som dem er ligegyldige.
Vi bliver nødt til at beskytte os selv. Holde os uden for fare.
Vi har allerede mistet for mange af os.
Men han er ikke tabt.
Hvorfor hører du ikke efter? - To valgte sin egen skæbne!
Jeg foreslår at du ikke begår samme fejl.
Smut op i tårnet...
og tag vores gæst med dig.
Det her er det første vi byggede sammen.
- Vi kan stadig redde ham. - Os?
Han kan jo være hvor som helst.
Ah, det er der den tog ham med til.
Ned mod de tre høje skikkelser.
Nej! Det kan vi ikke. Ikke der.
Vi har vores regler.
- Hvorfor lytter du til Et? - Der skal være en leder i en gruppe.
Men hvad hvis han tager fejl?
Kom med mig.
Jeg kan ikke klare det alene.
Jeg...
Jeg... Jeg kan ikke.
Men...
Ville han ikke have gjort det samme for dig?
Vent.
Vi får brug for et kort.
Faktisk, så har jeg ikke noget imod kun at have ét øje.
Det er lettere for mig. Jeg kan koncentrere mig om én ting ad gangen.
Hvorfor var han alene herude?
- Hvor er denne tunnel? - Det ved jeg ikke.
Vent!
Vi bør vende om.
Det kan vi ikke.
Udyret..
Det er for mørkt.
Vi kan bruge den.
Vent.
To ville være imponeret.
Vi finder ham.
Du er lige som ham. Du glemmer at huske at være bange.
Kan jeg vente her?
Hvorfor tage ham med hertil?
To!
Jeg vidste du ville kommer.
Jeg troede...
Beskidte tingest.
- Syv? - Jeg kan ikke tro det.
- Du er tilbage. - Jeg var aldrig væk.
Du har endelig besluttet dig for at kæmpe med.
Du tabte denne.
Hvor har I gemt Jer?
Rustne, hektisk samlede bunke gammelt skidt.
Åhh...
Du gjorde det, ven.
Jeg troede aldrig...
Vent. Hvad gør du?
Du ved ikke engang hvad det er.
Nej! To!
Spring!
Hurtigt, skynd dig.
Hvad venter I på?
Fortsæt.
Kom nu.
Jeg vidste vi skulle være blevet hjemme. Hvorfor..hvorfor gjorde du det?
Jeg vidste det ikke. Undskyld.
Jeg er ked af det.
Hvad tænkte du på?
Hvad vil den gøre?
Jeg ved hvor vi kan finde svar.
Er det sådan det så ud?
Følg nu med.
Åh, har de været her al den tid?
Tvillinger.
De har gemt sig her, fanget i fortiden.
Mens de prøver at finde svar.
De indekserer.
Vi har brug for Jeres hjælp.
- Vi har vækket noget til live. - Nej, jeg har vækket noget til live.
Noget slemt.
Der er den!
I dag præsenterede Kansleren, det seneste skridt
inden for teknologisk troldmandskunst, til offentligheden.
Kammerater!
I dag begynder en ny æra.
Lad os hylde denne nye teknologi.
Velkommen, til maskinernes tidsalder.
Den vil lave nye maskiner, i sit eget billede.
Fredelige maskiner.
Den fører os ind i en fantastisk ny æra...
af velstand, og fremgang for staten.
Vi afbryder for at bringe Jer denne meddelelse:
Videnskaben har vendt os ryggen.
Beboere i vores mægtige stat.
Slut Jer til mig, i kampen mod maskinernes jern-næve.
Men det som vækkede den var, var...rundt og...
indgraveret med underlige former.
Formerne svarede til hinanden.
Den passede perfekt ind i maskinen.
Jeg tror den var lavet til den.
Det er hvad Seks altid tegner.
Seks?
To samlede hans tegninger.
Han studerede dem altid.
- Jeg er nødt til at se dem. - Hvad?
Og tage tilbage til En?
Så han kan låse os inde, mens dette mareridt bliver kommer til live?
Aldrig.
Okay...okay, hvor lagde han dem?
Her, et eller andet sted.
Her. Her.
Det er de.
Ikke?
I har bragt hvad til live?
Fjolser.
- Jeg advarede Jer. - Han advarede Jer.
Nu har I bragt os alle, i ubegribelig fare.
Og, må jeg spørge, lykkedes det Jer at redde To? Nej vel.
Ved at følge dette fjols,
er det lykkedes dig at bringe alt vi har arbejdet for i fare.
- Hvorfor blev To overhovedet sendt ud? - Jeg sendte ham ud, for at spejde.
Det giver ikke mening.
Du sender ikke den ældste ud for... hør nu...
vi må prøve at finde ud af hvad der sker.
Kilden...Kilden...
Tag tilbage til kilden...
Der! Det er det som vækkede maskinen til live.
Hvad ved du om det her?
Nej. Man kan ikke stole på dig.
Jeg vil ikke tillade at du bringer os yderligere i fare.
Underlæg dem.
- Under...hvad? - Din analfabete tumpe...
Tag deres ting.
- Hov... - Vent!
Du er ikke andet end en kujon.
Hvor vover du at udfordre mig!
Mig, som har sørget for at alle er sikre, i alle disse år.
Lige siden du kom, er alt begyndt at falde fra hinanden.
Du er en forbandelse! Et fjols.
- Drevet af ligegyldige spørgsmål. - Og du...er en blind mand.
Drevet af frygt.
Nogle gange er frygt... det mest fornuftige svar.
Ne-e-e-j!...
- Ni! - Afsted!
- Ni! - Fortsæt, jeg finder en vej ned.
Kom nu.
Lad mig prøve igen.
Rebet! Skær det over!
Grib fat.
Tag fat i ledningen.
Din kappe...giv slip på den.
Det kan jeg ikke.
Gør det nu!
Det er kun en kappe.
Der kommer flere, ikke?
Jo.
Det er ikke sikkert her.
Hold vagt.
Jeg finder et mere sikkert sted.
- Hvad... hvad er det? - Kilden.
Den tingest, som bragte maskinen til live.
- Tag tilbage, tag tilbage. - Tilbage til hvad?
Mørk videnskab.
Hvad kan vi bruge dette skrammel til? Glemt det!
Du ved noget.
Hvad ved du?
Jeg ved rigeligt til at vi kan lade deres gamle ondskab mugne.
Se bare hvad de har efterladt os.
Lad det ligge siger jeg. Men du...
altid spørgende.
Alt for mange ligegyldige spørgsmål... Snagende, snusende.
Lige som To. Han skulle altid vide det hele.
Jeg havde ret. Du sendte ham i døden.
Han var gammel, og svag.
Nogle gange må man ofre én, for at tilgodese de mange.
Din kujon!
Syv.
Din vej, fører os til en katastrofe.
- Vi må tilbage. - Tilbage til hvad?
Til det første rum, hvor jeg vågnede.
Kan han ikke se det, at han kun skaber problemer...
Jeg mener, hvad godt kommer der fra hans side?
Jeg ved hvad vi har brug for, lige nu. Jeg ved hvad der skal til.
Hva'?
Nej.
Hva'...
Nej, nej. Det kan ikke være.
Nej, nej!
Find dem.
Se ikke ind i øjnene.
Fem!
- Syv! - Ni!
- Vi er nødt til at tage efter dem. - Hvad?
- Otte? Hvor... hvor er Otte? - Den tingest har dem.
Den tager dem med tilbage til maskinen.
Det er for sent.
Vent, vent. Vi er nødt til at komme væk herfra.
Vi er nødt til at finde et mere sikkert sted.
Vi skal ikke gemme os længere.
Vi tager efter dem! Allesammen.
Behøver jeg minde dig om dit seneste heroiske eventyr?
Jeg kan ikke tillade at der sker noget med dem.
- Jeg går ind. - Jeg kommer med dig.
Nej... Jeg har brug for dig her.
Hvis jeg ikke kommer tilbage...
så ødelæg den.
Vent. Hvordan?
Så kom med det. Lad os høre, hvad er din... geniale plan?
Vi får brug for en hel tønde.
Hey! Her ovre!
- Hvor er de? - Det har varet for længe.
- Vi er nødt til at gøre det nu! - Nej, de skal bruge mere tid.
Hjælp mig med at trække den ned.
- De kommer. De kommer! - Hjælp!
Hjælp.
Nej! Ikke endnu.
- Giv slip dit fjols. - Fem!
Vi kommer!
Nu!
Heldigvis.
Det er ovre.
Tak.
Hey allesammen, maskinen! Maskinen lever stadig!
Nej!
Der er intet vi kan gøre.
Hjælp!
Lad være! Nej, nej!
Nej!
De er derinde.
Afsted til broen!
Nej! De er fanget! De er fanget derinde.
Seks, kom nu! Kom op på broen.
Nej, stop! Du må ikke ødelægge den.
Kom væk Seks!
Du må ikke ødelægge den. Ødelæg den ikke.
De er fanget, de er fanget!
De er derinde, de er derinde!
Kom nu.
Tag tilbage. Til det første værelse.
Han vil vise dig. Kilden.
- Den må ødelægges. - Nej, nej. Det kan vi ikke.
Hørte du ham ikke? De er fanget derinde.
- Vi kan stadig redde dem. - Hvad?
- Hvordan? - Vi må finde kilden.
Den vil give svarene.
- Vi er nødt til at ødelægge den. - Men der er stadig en chance.
Der er ikke mere tid.
Ni...
de er væk.
Du tager fejl.
- Ni... - Lad ham gå.
Goddag, Ni.
Den var så lovende, min maskine.
Den var tiltænkt at skulle være en del af det teknologiske
fremskridt...
det var den aftale vores Kansler, ikke overholdt.
Men det er ikke hans skyld alene.
Maskinen er udelukkende et resultat af mit intellekt.
Som jeg nu ved ikke er nok.
Min skabning havde håbløst mange fejl, og var helt sikkert farlig.
Den manglede en menneskelig sjæl,
og kunne nemt blive forskruet af dem som kontrollerede den.
Det er derfor jeg laver hver eneste af Jer.
I er alt hvad der er tilbage af menneskeheden.
I... er alle stykkerne af min sjæl.
Sammen skal I, og dette instrument, beskytte fremtiden.
Se nøje efter og husk... hvad du ser.
Skyd!
Nej!
Nu kender jeg sandheden.
Videnskabsmanden.
Det er videnskabsmanden. Han er kilden.
Han gav os sin sjæl.
Vi er ham.
Lad kanonen.
Stop! I ødelægger talismanen.
Det er for sent.
Hurtigt, skynd dig ind.
Vi er nødt til at tage talismanen fra maskinen.
Vi kan bruge den imod den. Jeg får den ned til mig.
- Så har du en chance. - Så er det nok Ni, hold så op.
-Hvad hvis du tager fejl? - Jeg viser dig hvordan den skal bruges.
Det skal nok gå.
Det her er rækkefølgen.
Nej!
Kom nu, vi kan ikke klare det uden dig.
De er alle døde på grund af mig.
Jeg startede det, og nu afslutter jeg det.
De har ikke efterladt os noget.
Intet.
Hvorfor skal vi rydde op efter dem?
Nogle gange, må én ofres.
Nej!
Du gjorde det.
Nej...det gjorde jeg ikke.
Ikke endnu.
De er frie nu.
Hvad skal der så ske?
Jeg er ikke helt sikker.
Men denne verden er vores nu.
Den er hvad vi gør den til.